A közmunkával a kritikus megyék munkanélküliségi adatai is látványosan tudtak javulni. Holott volt olyan megye, ahol valójában alig történt valami pozitív változás az elmúlt években.
Még a második Orbán-kormány alatt született meg a döntés a közfoglalkoztatási programok átalakításáról és felpörgetéséről. A legfőbb indoka az volt, hogy ezzel szeretnék visszairányítani a régóta állás nélkül élő embereket a munka világába. A kormányzat nézőpontja szerint a szociális segélynél jobban fizető közmunka az egyén szintjén is nagyobb önbecsülést eredményezhet, hiszen a munka által újra a társadalom hasznos tagjának érezheti magát.
Abból a szempontból a kormányzatnak mindenképpen igaza volt, hogy a 2008-2009-es válság után mélypontján lévő munkaerőpiacon célzottabb szakpolitikai beavatkozásra volt szükség, az azonban távolról sem biztos, hogy a legjobb eszközhöz nyúltak. A szakirodalom szerint a rendelkezésre álló foglalkoztatáspolitikai eszközök közül az állami foglalkoztatás a legkevésbé hatékonyabb. Igaz, viszonylag rövid időn belül ezzel lehet a leglátványosabb statisztikai javulást elérni: a foglalkoztatottak száma nagy léptékben emelkedni is kezdett, a munkanélküliség pedig csökkent.
A tervek szerint a közfoglalkoztatási programok kiváló eszközt jelentettek volna ahhoz, hogy miután az érintettek újra belekóstoltak a munka világába, az elsődleges piacon próbáljanak meg elhelyezkedni. Több felmérés is igazolta azonban, hogy a továbblépés helyett sokkal inkább beleragadnak a programba a közmunkások. A napi 8 órás közmunka mellett ugyanis meglehetősen szűkös lehetőségek nyíltak az álláskeresésre, amit a hivatalos statisztikák is alátámasztanak, hiszen évről évre csupán 13-15 százalék környékén mozog azok aránya, akik el tudtak helyezkedni a munkaerőpiacon a programból való kilépés után.
Fotó: MTI
Ráadásul emellett a földrajzi megosztottság is egyre élesebbé vált. Miközben a piac a gazdasági növekedésünkkel párhuzamosan egyre egészségesebb képet tudott mutatni, és egyre több új munkaerőigény keletkezett a cégek részéről, voltak olyan megyék, melyek kimaradtak ebből a folyamatból. Itt zömében ahogy 2014-ben, úgy tavaly is a közfoglalkoztatás volt az, ahol a legtöbb igény keletkezett a munkavállalók iránt. Az arányok megdöbbentőek, hiszen az összes új munkahely több mint 90 százaléka közfoglalkoztatás keretében jött létre. Ezek a megyék így halmozottan nehéz helyzetben voltak és vannak a mai napig - a közmunka ellenére is. Eleve az országos átlagnál jóval magasabb a munkanélküliségi ráta, a munkaerőpiacot főként a közfoglalkoztatás tartja életben, a benne részt vevőknek pedig minimális esélye van a kiszakadásra a szűkös piaci álláslehetőségek miatt. Igaz ugyan, hogy az ország más - munkaerőhiánnyal küzdő - területére költözve jobb esélyekkel indulhatnának, a mobilitás azonban nem igazán jellemzi a magyar lakosságot, ha pedig mégis, akkor már inkább külföldre megy az, aki megteheti, hogy hátrahagyja a lakhelyét.
Mára tehát az ország kettészakadt: míg nyugaton inkább a munkaerőhiánnyal küzdenek a cégek, a közfoglalkoztatásra egyre kisebb mértékben támaszkodik a piac, a programok betöltik eredeti, átmeneti funkciójukat, addig az ország keleti részében továbbra is a munkanélküliség a meghatározó és a közmunka a húzóerő. Utóbbi rész miatt pedig a mai napig nagyon sokat köszönhetnek Orbánék az állami foglalkoztatásnak. És nemcsak azért, mert viszonylag rövid időn belül sikerült általa feljavítani az országos munkaerőpiaci statisztikákat, hanem azért is, mert ha a közmunka nem futna olyan intenzitással a mai napig, amilyennel fut, akkor ezek a kritikus megyék sokat tudnának rontani az országos statisztikákon is, a teljes foglalkoztatottságtól pedig jóval távolabb lennénk.
Mivel a közfoglalkoztatottak számára vonatkozóan csak 2013-ig visszamenőleg találtunk megyei lebontású adatokat, ezt tekintettük bázis évnek. Kalkulációnk során arra voltunk kíváncsiak, hogy ha a közmunkásokat munkanélkülieknek tekintenénk, hogyan alakulnának a munkanélküliségi ráták most és 2013-ban.
2017-ben a Központi Statisztikai Hivatal adata szerint a 15-74 éves korosztályban Szabolcs-Szatmár-Bereg megyében 22 700 munkanélküli volt, mellettük közel 31 ezerre tehető a közmunkások száma. Ha utóbbiakat átsoroljuk a munkanélküliek közé, a munkanélküliségi ráta a közölt 8,5 helyett 20,1 százalék lenne a megyében, ami alig mutat javulást a 2013-as állapothoz képest, amikor is még 23,4 százalékos volt a korrigált arány.
Borsod-Abaúj-Zemplén megyében kicsivel még ennél is több volt tavaly a közmunkás, közel 31 500, mellettük 16 400 személyt regisztrált munkanélkülinek a statisztikai hivatal, a korrigált munkanélküliségi ráta azonban "csak" 16,7 százalékos lenne szemben a KSH által közölt 5,7 százalékkal.
Szintén kritikus megyének számít ebből a szempontból Nógrád és Baranya is: előbbi esetben a közölt 8,4 százalék helyett 15,2, Baranyában pedig 7,5 helyett 15 százalékos lenne a munkanélküliség a közfoglalkoztatás nélkül. Országos átlagban a korrekció azt eredményezné, hogy 4,2 százalék helyett 8,1 százalékos, tehát majdnem a duplája lenne a munkanélküliségi ráta Magyarországon. Igaz, ennek ellenére is lennének olyan megyék, amelyek közel állnának a teljes foglalkoztatáshoz: a korrigálás után Győr-Moson-Sopron megyében rendkívül alacsony, 2,4 százalékos rátát kaptunk, Veszprémben pedig 3,3-at.
Szerkesztőségünkben mindig azon dolgozunk, hogy higgadt hangvételű, tárgyilagos és magas
szakmai színvonalú írásokat nyújtsunk Olvasóink számára. Előfizetőink máshol
nem olvasott, minőségi tartalomhoz jutnak hozzá havonta már 1490 forintért. Előfizetésünk
egyszerre nyújt korlátlan hozzáférést az Mfor.hu és a Privátbankár.hu tartalmaihoz, a Klub csomag pedig egyebek
között a Piac és Profit magazin teljes tartalmához hozzáférést és hirdetés nélküli olvasási lehetőséget is
tartalmaz.